OBSERVASJON: Mellom 1914 og 1919 -
- tok krigen og influensaen millioner av liv i England.
KONKLUSJON: Det er en spøkelsestid. Florence Cathcart
Miss Emerson... er De forberedt?
Jeg... Jeg har med dette.
Gjør det klart nå.
Liv gitt, liv vendt tilbake.
Liv gitt, døden opphevet.
Ta dette livs kraft, og fortær dets kjød.
Åpne våre øyne for det tapte.
Memento mori, memento mori.
Hvem? Hvem sitt tap?
Denne kvinnen? Denne sørgende kvinnen?
- Skatt? - De må ikke se vekk.
- Rose? Rose, min egen.
Jeg kan se deg. Jeg kan se deg.
Liv gitt, døden opphevet.
Liv gitt, døden...
- Slipp meg! - Gardinene, Evans.
Lås døren!
De blir der, kaptein! Hvis De overhode er kaptein.
- Ånden min! - Nederdrektig! Dere dreper ham!
- Jeg henter lege. - Jeg klarer det.
- Nok et mirakel. - Ikke gjør sånt, miss Cathcart.
Cathcart? Florence Cathcart? At De våger å lure Dem inn her!
Er soldatvennen Deres overhode død?
Denne groteske farsen bringer ham ikke tilbake.
Heller ikke blodkapslene De har gjemt i koppen -
- og i tørkleet Deres, -
- eller hånden Deres som trekker veken ut av kvinnens lys.
Har de døde noe imot åpen ild?
Dere er noen sjarlataner. Og dårlige til det også.
Få dem ut, Evans.
- Jeg har praiet en drosje til Dem. - Takk.
Miss Cathcart, når vi er på oppdrag kommanderer De meg rundt...
Får ikke Deres kolleger se en sivil kvinne herse med Dem?
Hvis noen skulle herse med meg...
...hvis mrs. Evans ikke var mrs. Evans...
Men det er hun jo. Hun er en svært heldig kvinne.
Jeg skal ikke plage Dem lenger.
Nei, Dorothy!
De har aldri hatt barn, hva?
Nei, det har De selvsagt ikke.
- God dag. - God dag, Katie.
Herregud...
- Hvem skal jeg signere den til? - Hva for noe? Mr. Mallory.
Jeg verner om privatlivet mitt. Dette er mitt hjem.
- Fint at De likte boken. - Det gjorde jeg ikke.
Jeg likte ikke boken Deres. Den virket litt for skråsikker.
Kanskje svært passende for en som er så uhøflig mot fremmede.
Jeg er historielærer på en kostskole.
Tilgi min datter, mr. Mallory. Hun tar ikke flere oppdrag.
- Hun er utslitt. - La mannen få si sitt. Kom inn.
Hun har dessverre rett. Jeg påtar meg ikke flere oppdrag.
De er både spøkelsesjeger og forfatter?
Man kan ikke jage noe som ikke fins.
Det er sakens kjerne.
Vi tror vi har et som kan jages.
Jeg må skifte. Katie, vis mr. Mallory inn på mitt kontor.
Jeg har det bra.
Har du det bra?
Vi har alltid visst hvorfor du kastet deg uti det.
Og vi forstår godt at du føler at det vil hjelpe.
Men vi kan bare se at det volder deg stor smerte.
Ja. Jeg er lei for at jeg utsetter dere for det.
Det har dere ikke fortjent.
"Gid huden din blir flådd av kroppen din i det Helvete du benekter."
Det var visst fra en eldre kvinne i Dorset.
Vår forstanderinne setter boken Deres høyt.
Hun fortalte rektor om Deres virke. Hun forsikret ham at De er ansett.
Deres bok står sammen med Bibelen på mange bokhyller.
Miss Cathcart, rykter kan være farlige.
Alle samtaler her på kontoret er fortrolige.
Særlig hvis jeg ikke tar oppdraget.
Skolen Rookford i Cumbria.
Det sies at et barn ble drept der for noen år siden.
- Dengang var det en privat bolig. - Hvem? Ble morderen fanget?
Familien fikk mørklagt hele saken. Men det er mulig noen døde.
De kommer angående et mulig dødsfall for flere år siden?
Nei. Jeg kommer angående enda et dødsfall.
En elev. For tre uker siden.
Han het Walter. Walter Portman.
Dagen før han døde, gikk Walter opp til rektor og skalv av skrekk, -
- fordi han hadde sett et spøkelse. Gjenferdet til det drepte barnet.
- Hvordan kjente han ham igjen? - Dette ble tatt for 18 år siden.
En gammel velkjent skolespøk. Mens kameraet eksponerer...
...løper en gutt rundt på den andre siden av rekken.
Den kjenner jeg godt. Det bildet er fra 1902.
Dette er 1903.
1904.
1905 og til sist 1906.
Alle guttene på skolen er på bildet. På samtlige fotografier.
Inklusive dette, som er tatt for bare en måned siden.
Et barn kan nå ned i enden av rekken på 15 sekunders eksponeringstid.
Men hvordan kan han komme inn dit?
Kvinnen fra Milford.
Enten er de bare delvis eksponert, eller så var det samme spøkelset her.
Barna får fri om to dager. Ingen kommer tilbake...
Skoledriften interesserer meg ikke.
- Guttene tror... ...på julenissen og tannfeen.
Noen av dem tror til og med på Gud.
De vet selv hva som har skjedd med den generasjonen av gutter.
Men spøkelsene deres herjer ikke i skolens ganger.
Rookford er en kostskole. De fleste er så godt som foreldreløse.
Jeg nevner det ikke på grunn av forhistorien Deres.
"Min barndom var overskygget av frykt.
Jeg husker vagt mine foreldres død, men ikke livet i Kenya -
- og reisen til London. Bare en evig, altoverskyggende, svart frykt."
"Frykten sluker barna, og de voksne vi blir."
Guttene er ikke bare redde for lyder i natten. De er livredde.
Vær så vennlig å gå.
Jeg ble sendt for å be om Deres assistanse. Det er hermed gjort.
De er en kvinne som ikke gjør noe De ikke har lyst til.
Jeg bor på Wellington Hotel. Takk for at De tok Dem tid til meg.
Semper veritas.
Latin får en ny skole til å virke respektabel. De kan øke gebyret.
Men et bona fide spøkelse slår prisen ned igjen.
Ordspill på latin. Morsomt.
"Alltid sannheten". Ja, vi får vel se.
De kan omtrent ikke vente med å ta troen fra folk.
Uten vitenskap tror folk på hva som helst. Spøkelser også.
Så vi har behov for dem. Men det har ikke De?
- Jeg tror på bevis. Ikke på behov. - Men De har en annens sigarettetui.
Touché.
Unnskyld.
Mr. Mallory...
Kom igjen.
- Løp! - Judd.
Opp med knærne, gutter!
Miss Cathcart, det er miss Hill, vår forstanderinne. Maud.
- God dag. - Maud?
Det har gått hardt innpå henne.
Men hun har nå alltid vært litt merkelig.
Hun liker jo boken Deres.
Jeg føler at jeg kjenner Dem. Jeg har lest boken Deres et dusin ganger.
Den står ved siden av Bibelen.
Jeg har aldri møtt en utdannet kvinne. Ikke en fra Cambridge.
Og iallfall ikke en berømt.
Keiseren var berømt, miss Hill. Jeg har bare skrevet en bok.
Maud. Mr. Mallory sa De skulle kalle meg Maud.
- Hei. - Hei.
- Alle er ropt inn, Thomas. - Tom.
Alle har tynnslitte nerver.
Jeg har vært her i 14 år. Jeg kjenner stedet.
Jeg tror ikke på det spøkelsesvåset.
De skal bare vite at jeg står til Deres tjeneste.
God dag.
Kan dere holde opp!
Howell, forsvar deg. Og se å få klipt deg. Ned med dere.
Takk, Maud. Jeg viser miss Cathcart opp til rektor.
Det er yndlingsbildet til guttene.
Johannes Døperen, er det visst. Denne veien.
Nei, det er Judith som hogger hodet av Holofernes.
I fiendens leir forførte og halshugget hun generalen deres.
Det var tider. Ikke sant, Maud?
Jeg er ikke inne. Jeg er ute. Eller rettere sagt "var".
Nå er jeg inne. De må være spøkelsesdamen. Kom inn.
Pastor Purslow, det er Florence Cathcart.
En lærd kvinne. Godt De kom. Det er forstanderinnens fortjeneste.
Det er skrekkelig når barn dør før foreldrene.
Jeg har mistet tre selv.
- De tror ikke på et liv etter døden? - Nei.
Er det ikke fryktelig?
Mr. Mallory vil vise Dem rundt.
Jeg er på vei til spisesalen, hvis De vil se den.
Mr. Mallory...
- Er jeg blitt omviser nå? - Han kommer! Han kommer!
Etter middagen er det en times slit, obligatorisk lekselesning.
Og så blir lyset slukket klokken åtte.
Jeg viser Dem hvor Walter ble funnet.
Vis meg alle steder hvor de har sett spøkelser. Be Maud bli med.
De fleste har sett spøkelset her inne. Walter også.
Han ble funnet her ute på terrassen.
Mange er for redde til å komme inn her.
Hun liker ikke noen som helst overflødige lyder.
Ego contemno latin. "Jeg hater latin."
Var det Dem, Mallory?
Det var her mr. Broad fant Walter rett før frokosten.
Og dørene var låst?
Hadde han en bamse eller et tøydyr?
- Den ligger på forkontoret. - Vil du...?
De liker ham ikke.
Med god grunn. Men jeg vil ikke være indiskret.
Hvor er brillene hans? Han pleide å holde fasaden.
Han pleide å halte også. Sånn slapp han skyttergravene.
Moren hans orket ikke å beholde den.
Lå den i sengen hans den morgenen han ble funnet?
Hvor ellers er det sett spøkelser?
- Mest på sovesal Vest. - Maud, vil du hjelpe miss Cathcart?
- Hvorfor leser du ikke lekser? - Jeg skal hente bøkene mine.
Har De det bra?
Og de får fri i morgen?
De guttene som bor for langt borte, blir.
Men ellers har vi stedet for oss selv.
- Ble han ertet? - Ja, for astmaen sin.
Hvem var vennene hans?
- Hadde han noen venner? - Dette er en god skole.
Men hvis man er annerledes, på feil måte...
Flere madrasser ser sånn ut.
"Da talte kong Arthur til Sir Bedivere:
'Etter i dag har vi ingen soldater i vår flokk av ærverdige riddere.
Verden bærer dette vitnesbyrd. De sover nå. De mennene jeg elsker.'
Jeg tror vi aldri mer..."
"Jeg tror vi aldri mer i fremtiden vil fryde oss over nattens gjerning."
Dowden!
Opp med den.
Hva er formålet med den unge damens visitt, -
- annet enn å være vitne til mr. Dowdens dårlige oppførsel?
Mr. McNair. Gutter, jeg vet dere alle er rystet og redde.
Miss Cathcart har kommet for å fjerne frykten deres.
Hun er et av de klokeste menneskene i England.
- Miss Cathcart. - Reis dere.
- God aften. - God aften.
Dere kan sette dere.
Hvor mange av dere har snakket med Walter Portman om spøkelset?
Er det noen av dere som har sett spøkelsesgutten?
- Jeg har. Jeg har sett ham. - Reis deg.
Bli med meg.
Det var oppe på gangen. Ansiktet var fordreid. Som på bildene.
Men han hadde så vondt. Han skrek. Det var ham.
- Kan De drepe det, vær så snill? - Drep det, miss!
Ro.
Lommeapparat. 12 eksponeringer med minilinse.
Lydopptaker. Desinfeksjonsapparat. Måler kontaktspor.
- Kan Walters sal sove andre steder? - Vi kan flytte dem til spisesalen.
Magnetfelt-detektor.
9,5 gram magnesium og kaliumklorat per brett.
Rører noen snoren, åpnes apparatet i 0,03 sekunder, -
- og en elektrisk ladning antenner pulveret.
- Hva er det? - Til fotspor.
- Har spøkelser fotspor? - Folk som spiller spøkelser har.
- De må hate deg. - Hvem? Spiritistene?
Nei, spøkelsene.
Stille! Du tier stille, ellers gud nåde deg!
Du stakk av i dag, Victor.
- Hva er galt? - Ikke noe.
- Hva er dette for noe rot? - Gjør hun det de sier? Damen.
- Hva sier de? - At hun dreper spøkelsene.
Og at en gutt vil dø hver natt til hun gjør det.
Hun skal ikke fange spøkelser. Hun skal avsløre guttestreker.
Nå skal dere være stille. Lukk øynene.
Det blir snart mørkt.
Parry!
- Ingen... ...liker deg!
Stille! Du tier stille, ellers gud nåde deg!
LINTØYKOTT
Sitt stille.
Er det noen her?
Jeg hørte klokker. Alt vel?
Første ringing!
Så er det de neste tre. Vær stille.
Neste lag.
- De kan ikke være laget med sokker? - Nei, han var barfot, helt sikkert.
Tilbake med deg!
Hva skal vi her?
Snu dere og løft foten.
- Rektor... - Parry!
Hva ville ikke din far sagt?
Den natten Walter døde, sto han opp for å gå på toalettet.
Uten brillene. Parry tok putevaret over hodet og skremte ham.
Jeg skremte ikke Walter!
Og i natt prøvde du å skremme meg, ikke sant?
Victor!
De sa at hvis jeg gjorde det... ville de være snille.
Slutt å sippe.
Hvem?
- De. - Sladrehank!
Jeg gjorde ikke Walter noe. Jeg likte ham.
- En gutt er død! - Det var ikke meg!
Han var ikke alene om det. Jeg så en annen gutt i trappeoppgangen.
Dowden. Du står bak dette.
Si navnet på den andre gutten nå!
Si navnet nå, eller du får smake spanskrøret.
Det var ingen annen gutt! De må tro meg!
- Det var bare meg! - Vent!
- Jeg sier sannheten. - De har gjort nok skade som det er.
- Hva sa De? - De bruker brystbalsam.
Jeg kan lukte den på Dem.
Den var smurt på dørglasset også, og på håndtakene og Walters bamse.
De var der den natten han døde.
- Jeg må protestere. - Protesterte han?
Da De fant ham nede, tok bamsen fra ham og stengte ham ute i mørket?
Jeg kom for å befri barn fra frykt.
Men De gjør alt for at de skal leve i frykt.
Man kan ikke dø av frykt.
Man kan dø av et astmaanfall forårsaket av frykt.
- Han var i live da jeg gikk. - Malcolm!
Han gråt og fortsatte å si at han hadde sett et spøkelse.
Jeg tenkte jeg skulle gjøre ham til mannfolk.
Det hjelper ikke å dulle med dem, Robert.
De må bli sterke.
Sterkere enn oss.
Det er ingen i verden jeg heller ville beskyttet.
Men foreldrene hans kommer straks.
Jeg må be deg forlate skolen øyeblikkelig.
Det var en fyr i en av de nærmeste skyttergravene...
Han sang ofte den salmen når solen gikk ned.
Det er vanskelig å skille fortid fra nåtid.
Guttene er seg selv igjen. De kan være fornøyd.
Semper veritas. Sannheten har sin pris.
- Jeg har knust en skadet mann. - Jeg tenker ikke på Malcolm.
Eller på Dem.
Jeg så det på Dem. Så snart det sto klart at det var et bedrag.
- De ble plutselig... - La være, Robert.
Jeg har gjort det de ba meg om. Bevist at det ikke er noe å frykte.
Ikke noe.
- De forlot kirken tidlig. - Mr. Judd.
Drar De hjem? Nå som De har funnet spøkelset.
Enda en sak De kan arkivere mens McNair kastes for hundene.
Etter alt han var igjennom.
Ingen av oss vet hva han har gjennomgått.
- Ikke snakk sånn til meg. - Hva behager?
Unnskyld, jeg...
Tror De ikke jeg vet det var galt å bli hjemme?
Kommer De ned hit for å fortelle meg det?
Nå skal jeg fortelle Dem noe, unge dame.
Det er de levende De skal vokte dem for.
Ikke de døde.
Bare glem alt nå. Det gjør rektor.
De får komme hjem til kaker og dessert. Heldige esler.
- Men vi skal få det hyggelig. - Det sier du alltid.
"Heldige esler." Det sier du alltid.
Nei.
Det er ikke noe.
Vi ses om en uke.
Ta en runde i uthusene før De kjører.
Det er sigøynere på Tarrows gård.
- Bor din mor og far i utlandet, Tom? - De bor i India.
Det tar tre uker å reise dit. Det er tigere der.
- Ha det, forstanderinne. - Ha det, Mary.
- Har De vært der? - Nei.
Men jeg har sett løver i Afrika.
En av dem angrep meg.
Hvorfor er De ikke... død?
Jeg ble reddet av en av landsbyboerne. En høvding.
- Drepte han løven? - Jeg var så liten da. Jeg tror det.
Landsbyboerne tok seg av meg til det kom hjelp.
De kalte meg for deres Mowa-Zee. Den hvite dukken.
Hva ville de sagt hvis de så meg så ynkelig?
- Vær så snill å gå, Tom. - Var din mor og far med?
- Ble de drept? - Ja, dessverre.
- Vi må ha en voksensamtale. - Jeg liker voksensamtaler.
Ha det, Mowa-Zee.
Maud... det var et uhell. Jeg mistet sigarettetuiet mitt.
- Hvordan kunne De gjøre det? - Jeg vil ikke snakke om det.
De må ikke reise. Det har skjedd Dem noe, miss.
Ikke kall meg miss. Jeg heter Florence.
Og jeg kan ikke bli her.
Beklager.
Takk.
Jeg reiser om en time.
Jeg falt.
Jeg vet du er der, Robert.
Ikke gå.
Det må være spøkelsesdamen. Bli med.
- God aften. - God aften!
Stille! Du tier stille, ellers gud nåde deg!
- Mr. Mallory, De må hjelpe meg. - Reiser De ikke?
- Utstyret må settes opp igjen. - De har jo avslørt den skyldige.
- Vil De...? - Nei takk.
- Liker De ikke sherry? - Jeg må være klar i hodet.
Jeg vil aldri drikke alkohol. Man blir bare sur og syk.
- Mr. Judd, vil De sitte ned? - Jeg har mye å gjøre.
Mallory...
- Mr. Mallory? - Hva gjør De?
Jeg kom for å forklare et fenomen. Og det har jeg ennå ikke gjort.
Man har opplevd et kollektivt blendverk her.
Et barn beveger seg rundt i huset som det ikke var vegger eller gulv.
De sa et barn ble drept her. Kanskje mordet skyldtes...
- De reagerer på en fornemmelse. - Det er ikke en fornemmelse.
- Det er teori. Det er vitenskap. - Fortell om mordet.
- Kanskje det ikke var mord. - Noe får dette til å skje.
- Hvorfor gjør du dette? - Florence...
- Hva er det? - Differensialtermometeret.
Denne siden av gangen er plutselig mye kaldere enn den andre.
Og det har vært en privat bolig?
Stuepikene hadde ofte skjulte skap til mopper, koster og denslags.
Kanskje det fins trapper til overetasjen.
Jeg kan den sangen. Det er et gammelt barnerim.
Marihøne, marihøne...
...fly hjem.
Huset ditt brenner.
Og dine barn er vekk.
Bortsett fra ett.
Vi har en oppgave. Steng bygget. Robert, lås dørene!
- Det er bare en tåpelig regle... - Jeg er redd.
- Tom. - Han vil ta meg.
Det skjer deg ikke noe, Tom. Det lover jeg deg.
Jeg må arbeide. Jeg går opp.
Får jeg sitte her hos Dem? Jeg skal være stille.
Selvfølgelig.
Jeg får bråk fordi jeg snakker for mye.
Men så mye snakker jeg ikke. Hadde De venner på skolen?
Du kan godt snakke med meg.
- Jeg har fantasivenner av og til. - Det er det ikke noe galt i.
- Det hadde jeg selv også. - Hva het han?
Han het visst ikke noe.
- Heter dine alltid noe? - De er stadig ensom. Er De ikke?
Jeg kan merke sånt. På de andre guttene på skolen også.
De hadde engang en ordentlig venn. Men ham har De ikke lenger.
Var De glad i ham?
Ja, jeg var glad i ham. Han var en snill og god mann.
Jeg var... Jeg gjorde noe veldig dumt og ondskapsfullt.
Jeg var så glad ham at jeg var redd for å miste ham.
- Han var i krigen. - Hva var det De gjorde?
Jeg skrev til ham at jeg ikke ville ekte ham fordi jeg ikke elsket ham.
Hva sa han da?
Han døde. Kort tid etter at han fikk brevet.
Men De elsket ham. Derfor vil De ha ham tilbake.
Takk, Mowa-Zee.
Ikke noe sted i verden forstår man ensomhet bedre enn her.
Du piner deg selv. Er det det du vil? Gang på gang bevise at han er borte?
Stikke kniven dypere inn?
- Er det skyld? - Du skjærer opp beinet ditt!
For å trøste deg fordi du overlevde!
Du vet ikke hva du snakker om.
Robert...
...jeg er redd. Og det kan jeg ikke leve med.
Arbeidet mitt får meg til å hate meg selv mer og mer, -
- men jeg kan ikke leve i frykt.
Da heller dø.
Den røde fireren skal på den svarte femmeren.
Hvert kort har sin egen plass.
Og finner de sin rette plass, går den opp.
Det skal ligge der.
Og det skal ligge der.
Den svarte åtteren går på den røde nieren.
Det tar tid. Kabaler krever tålmodighet.
Hun er nede.
-Mowa-Zee! - Tom!
Jeg vet godt det var deg, Tom. Jeg vil ikke løpe etter deg.
Bare fortsett.
Florence!
Hvorfor gjør du dette?!
Jeg hørte deg fnise. Jeg hørte ham fnise.
Han førte meg til en mann. Hvem var han?
- Det var en mann! Det var det! - Gi deg.
Det er dere alle sammen. Dere har rottet dere sammen.
Din slemme, vemmelige gutt.
- Florence... - Jeg hater Dem.
Thomas Hill! Kan du si unnskyld!
Slutt å herse med meg! Jeg har ikke gjort noe!
Jeg kjenner deg ikke igjen lenger. Jeg trodde du var en vennlig pike, -
- men det er ikke noe igjen.
Du er et tomt skall.
Hun er voldsomt plaget.
Det må du forstå.
Hun liker deg virkelig godt.
Hun blåser i meg. Jeg kunne like godt vært død, som Walter.
Jeg hater henne.
Robert... du må hjelpe meg.
Han hadde en børse. Og han var der.
Et av disse vil bevise det.
Jeg kan la det gule lyset være på, men er du...
Jeg klarer det.
Vil du løfte dem?
Bra.
Jeg har vært mørkeredd.
Senere var mørket tegn på trygghet. Ingen skarpskyttere eller granater.
Som gutt krøp jeg sammen i sengen -
- og ville se hva som var i mørket, men var for redd til å åpne øynene.
Det blir enda mørkere når vi lukker øynene, men det gjør vi.
Hvorfor det?
Bevegelsen gjør det ikke uskarpt, så selv hvis han beveger seg, -
- må det være et godt bilde av ham.
Hvorfor fortsetter du å lukke øynene?
Hvor er han?
Å gud.
Nei.
Du er virkelig.
Hvorfor er de tingene her?
Hva vil de med meg?
Kanskje de ikke er her for din skyld.
Tom, du blir her. Du må ikke forlate rommet.
SOVESAL ØST
Lukk opp døren!
Gikk du ut? Det har skjedd Florence noe.
- Lov meg at du blir her. - Ja da.
Jeg lover det.
Maud! Florence!
Jeg så Dem.
- Jeg så Dem sammen med krigshelten. - Jeg vet ikke hva...
Mye har jeg sett gjennom de vinduene, men aldri det.
Kvinnfolk... Dere lepjer i dere de sentimentale historiene.
De meldte seg ikke frivillig, men plutselig er de helter.
Hvordan våger De...?
De har ikke utrettet noe, men tror De kan håne menn som ham.
Pass på hva De sier.
De har ikke utrettet noe, mens andre menn ofret...
Nei!
Robert? Robert!
Hva har skjedd, Florence?
- Florence! - Kjære, arme pikebarn.
Judd overfalt meg. Han prøvde å...
- Jeg tror jeg har drept ham. - Hent et teppe, og fyll badekaret.
- Hvor er Judd? - Ved trærne nede ved oppkjørselen.
Gå inn. Bli hos Maud. Hører du meg?
Robert?
- Ikke si noe til Tom. - Tom?
Tom er redd. Han er det eneste barnet her.
Det er ingen barn her. Her er bare oss tre.
Hva?
Alle barna er vekk. Bortsett fra ett.
Mowa-Zee!
Mowa-Zee...
Mowa-Zee!
Det var ikke meningen å skremme Walter den natten.
Jeg vet det.
Jeg tror deg.
Kan du styre det selv?
Noen ganger.
Jeg vet ikke hvorfor du kunne se meg.
Ingen ser meg. Jeg kan ikke tvinge dem til det.
Vi ser det vi vil se.
- Han ville ha en venn. - Det ville jeg også.
Hvorfor ble du redd da du hørte kaninens barnerim?
Du sa noen ville ta deg. Hvem var du redd for?
- Det kan jeg ikke si. - Si det nå.
Du må se det selv. Bare sånn kan vi være sammen.
Igjen.
- Hva? - Lov at du ikke forsvinner igjen.
- Musepike. - Musepike...
Se på dukkehuset.
- Nei. - Du begynner å huske det.
- Se på det. Så husker du resten! - Jeg vil ikke se på det.
- Se på dukkehuset. - Jeg vil ikke huske det! Forsvinn!
- Musepike! - Du har begynt å huske det.
Du har begynt å huske det.
Og du fortsetter!
Jeg tåler ikke synet av deg! Jeg kan ikke leve sånn!
Se på det. Så husker du resten!
Du vet ingenting. Du legger planer, ler og smir renker bak min rygg.
Vi bryr oss ikke om deg lengre. Du gjør noe annet umulig.
Du snakker ikke til meg på dagevis. Du vil ikke engang se på henne.
Ti stille! Du tier stille, ellers gud nåde deg!
Du forakter henne fordi hun ikke er gutt.
- Gi meg en sønn! - Du har en sønn!
Hvordan tror du jeg har det, når løsungen din leker med Florence?
Hold Tom utenfor dette!
Vi skal bøte for...
Mor!
Bli der, Florence. Du kan ikke hjelpe mor nå.
Flytt deg!
Du kan ikke hjelpe mor nå. Flytt deg!
- Du må flytte deg nå. - La være, far.
Musepike...
...løp!
Tror du ikke jeg vet om gjemmestedene dine?
Jeg vet hvor min lille mus kan gjemme seg i timevis.
Lille musepike?
Jeg er lei for det, musepike.
Jeg finner deg, skatt.
Du skal bli med din mor.
Musepike? Musepike?
Lille musepike!
Du har aldri sagt "skole".
Helt fra du kom kalte du stedet et hus.
Du var daddaen min.
- Toms mor. - Jeg trodde du bare skulle hit.
Men du husket hverken meg eller alt det skrekkelige.
Du hadde fortrengt alt. Men en ting gjorde meg sikker i min sak.
Du så ham.
Du så min...
...kjære, drepte sønn.
Han har bodd her i alle år med venner han aldri kunne få.
Jeg var vennen hans. Vi delte alt.
Faren vår. Alt.
Du måtte se det. Derfor ba jeg Tom skremme deg.
Så du ville bli her. Jeg har alltid visst hva som var best for deg.
Jeg oppdratt deg. Jeg ammet deg.
Jeg så deg...
...bli fjernet... adoptert.
Du ble revet ut av armene mine, som gutten min ble det.
Jeg har aldri bedt om noe.
Men det er helvete på jord...
...å skjenke en kvinne barn å elske...
...og så røve dem fra henne.
Lille Tom...
Jeg hadde glemt alt.
Eller kanskje ikke alt...
Spist av løver...
Alle memoarer inneholder en viss andel løgn.
Man kan ikke bebreide noen å la deg beholde den løgnen.
Du skal ikke være bekymret.
Ingen finner liket til Judd.
Jeg har begravet bedre menn enn ham.
Du ser dine egne spøkelser, hva?
Er de...
...sammen med oss nå?
Vennene dine...
De likner vennene mine.
Ingen skyld kan rettferdiggjøre den smerten du tilføyer deg selv.
- De døde. Jeg overlevde. - Ikke helt.
Et hjemsøkt liv... er ikke noe liv.
Vi kunne like godt vært spøkelser selv.
Tenn opp i peisen. Hent noen glass.
Det var engang en som sa at alkohol gjør folk sure og syke.
Tom, hva... Hva er det?
Mor sa det var i orden.
At du ville at vi skulle gjøre det.
De mest ensomme guttene begynner å se Tom, men han vil ikke gjemme seg.
Han trenger deg.
Maud, jeg drar hjem.
Du ga meg en støkk da du hoppet i sjøen, før du hadde sett sannheten.
Men det skal nok gå nå. For nå kan han få deg for evig.
Alt finner sin rette plass.
Maud...
...vet best.
Robert!
Florence! Florence!
Mr. Mallory.
Florence og jeg drar nå.
Tom trenger familien sin.
Florence? Florence!
Medisinskapet på rommet til Maud. Skynd deg.
Finn noe som får meg til å kaste opp.
Nei! Nei!
Tom?
Du må ikke være sint. Jeg bare savner deg.
Hele tiden.
Jeg har ikke hatt ett lykkelig sekund siden du forlot meg.
Men jeg kan ikke komme. Det vet du, ikke sant?
Du er min eneste venn.
Men hvis jeg følger deg nå, blir min sjel aldri lykkelig.
Og nå kan jeg bli lykkelig takket være deg.
Men du trenger ikke meg. Ingen trenger meg.
Tom, nå må du være modig.
Kan du komme deg rundt i huset som om det ikke var vegger?
- Ingen vegger, ingen gulv. - Hjelp henne!
Så fly, lille Tom. Fly.
Er du død?
- Holder du på å dø? - Jeg vet ikke.
Jeg må sove. Jeg må lukke øynene.
Jeg blir hos deg. Det lover jeg.
Selv om du ikke kan se meg.
Jeg kan kjenne deg nå.
Jeg forteller guttene at det var et uhell.
De blir fortvilet. De elsket henne.
Walters død må ha rammet henne hardere enn vi trodde.
Det hjalp neppe at Cathcart-jenta kom. Hun var visst ikke helt frisk.
Jeg har lest at kvinnehjerner ofte ikke tåler langvarige studier.
- Jeg vet du er der. - Det gjør iallfall ikke rektor.
Jeg pleide å leke her. Gjemsel.
Maud satt alltid der borte.
Jeg vurderer å skrive en ny bok.
- "Fortolkning av spøkelser". - Vårherre bevares.
Knytt skolissene dine.
- Hei. - Hei igjen.
Be sjåføren vente ved innkjørselen.
Jeg liker å gå. Det har jeg alltid gjort.
Vi ses på lørdag om en uke.
Ikke å kunne se dem...
...er ikke det samme som å glemme.
Det er det ikke.
Oversettelse: Tron Furu Scandinavian Text Service 2011